Älä nuku töissä!
Meneekö tämä kone Samarkandiin? Kiitos.
Mihin olet menossa?
- Istuisitko alas. Kone lähtee. - Poistu koneesta.
- Istuisitko alas, nuori neiti. - Istun, istun.
- Saitteko jo karkkia? Istukaa alas. - Kiitos paljon.
- En päästä sinua mihinkään. - Kannattaisi laittaa vyö kiinni.
Torni, 593 valmiina lähtöön.
593, lähtölupa myönnetty. Kiitorata kaksi. Olosuhteet hyvät. Vastatuulta 7 m / s.
Nousukiito.
Avaamalla arkun sytytät sodan. Et lennä minnekään.
Olen varovainen. Avaan sen kynnelläni.
Et lennä minnekään.
- Mitä tapahtui? - Kaiken pitäisi olla kunnossa.
Lennänpäs!
Etkä lennä.
- 593, mitä tapahtuu? - En tiedä. Kone ei nouse ilmaan.
Hyvät ihmiset! Kaikki haluavat lentää Samarkandiin, eikö vain?
Kyllä!
Kaikki haluavat sinne, ymmärrätkö?
- Lennetäänpä sitten. - Lentäjä, päätä heti.
Noustaan!
Voi hitto...
593, mitä teillä on kyydissä?
En pyytänyt sinua tänne.
Miksi emme tee mitään?
Haluatko?
En.
Kollegamme joutui kerran vaikeuksiin.
Hän rikkoi sopimusta.
Kun hänen rankaisemisensa näytti vääjäämättömältä -
innokas tyttö ilmestyi suojelemaan häntä.
Se oli Olga.
Mies todettiin syyttömäksi ja Inkvisitio vapautti hänet.
- Olga ei ole muuttunut tippaakaan... - Velho, -
joka meille Valon puolella oli tuikki tarpeellinen, tuomittiin.
Surullinen tarina, Boris Ivanovich.
Olin vain syötti.
Mutta Olga, Mahtava, oli oikea kohde.
Tamerlanin oikeassa kädessä ei ole Liitua.
Mistä tiedät, oletko käynyt siellä?
Vuonna 1941. Borisilla oli ongelmia. Tarvitsin sitä liitua.
Puhuin arkeologit ympäri järjestämään tutkimusmatkan, ja lähdin mukaan.
Samarkandissa minua lähestyi vanha mies nimeltään Zoar.
Sanoin, että arkun avaaminen sytyttää sodan. Mutta sitten aloin uskoa, -
että Liidun avulla voisin korjata kaiken.
Avasimme haudan ja siellä oli kirjoitus:
"Olin maailman valtias, mutten saanut sitä mukaani."
Hänen oikeassa kädessään ei ollut Liitua.
Mitä Zoar teki siellä?
Työskenteli valtiolle, jotain ideologiaan liittyvää.
Entä Tamerlanin aikana?
Sitä samaa, hän oli Tamerlanin oikea käsi.
Oikea käsikö?
Voi, Zoar. Vanha veijari.
Olga! Käännä lentokone.
Tiedän missä Liitu on. Se on Zoarilla.
KAHVILA ZOAR.
Zoar. Anna minulle Liitu.
Siinä.
Et ymmärtänyt, tarvitsen sen taikaliidun.
Se on taikaliitu.
- Miten kirjoitat tällä? - Käytän taulua.
- Onko siitä apua? - Joka päivä.
- Mitä tällä kirjoitetaan? - Mitä vain haluaa.
Yegor.
Miten sinä tänne päädyit?
Kävelin ohi ja ajattelin tulla sisään.
Kävelit ohi? Kävelit vain ohi!
Yegor, se toimi! Ymmärrätkö?
- Mikä toimi, isä? - Liitu toimi.
Ystäväiseni, miksi olet niin kylmissäsi?
Onko sinulla kylmä? Odota hetki...
Haluatko syödä? Teemme sinulle jotain.
Zoar! Laita jotain ruokaa! Poikani syntyi!
Istu alas. Se toimi.
Pestään myös housusi.
Mitä sitten pidän päälläni?
Minne luulet meneväsi yöllä? Äkkiä nyt.
- Älähän nyt. - Pestään kaikki, kun kerran pesemme.
Anteeksi, etsin naapurianne.
Etkä ole ainoa, joka häntä etsii.
Kiitos.
Ole varovainen, Svetlana.
Oletko vampyyri?
Olen! Katso!
Anna hänelle anteeksi, emme halua loukata...
- En syytä teitä mistään. - Tässä rekisteripaperit.
En syytä teitä mistään.
Kaikki ruoat jääkaapissa ovat hyviä. Maito, juusto, perunat...
- Anteeksi. - Isä, tule pois! Älä nolaa itseäsi!
- Haloo? - Haloo, onko Anton?
- Kuka siellä? - Minä, Svetlana.
Svetlana? Tiedäthän, että Antonilla on perhe ja lapsi?
Älä soita hänelle enää.
Tässä Yegor. Tämä on plovia, sitä syödään käsin.
Maistuuko?
Lähdetkö syömään kanssamme?
- Eli siis kenen kanssa? - Minun ja äidin.
Yegor, en voi lähteä kanssasi. Minulla on uusi elämä.
Yegor, ymmärrät kai...
Muutat vielä mielesi!
Zoar, miksi Liitu ei toiminut?
- Kirjoitin minne sanoit. - Sinne minä kirjoitan kohtaloni.
Plov maksaa 150 ruplaa.
Sinun kirjoituspaikkasi on muualla.
Kenenkään toisen kohtaloa ei voi muuttaa.
Ihmiset ovat vastuussa vain omasta kohtalostaan.
Muistatko milloin pilasit oman kohtalosi?
Et kertonut tästä heti.
- Et kysynyt. - Miten vain...
Anteeksi, Anton.
Mikä hätänä?
Poika varasti Liidun.
- Haloo. - Anteeksi, voinko puhua Yegorille?
Onko päässäsi vikaa?
Kello on yksi aamulla. Yegor on nukkumassa.
Pomo! Aja State Fair-teatterille!
Löysin hänet, Zavulon!
Kaasu pohjaan!
Idiootti! Haluan hänet elävänä!
Piirittäkää hänet.
Anton! Kuka siellä? Anton!
Zoar! Täällä ei ole ketään.
- Mitä sitten teemme? - Onko tämä hänen puhelimensa?
- Miksi se on rikki? - Tämä tarkoittaa, -
että Pimeän puoli etsii myös Liitua. Kova peli siis alkaa.
9. KOMPPANIA
Mitä sinä oikein puuhaat?
Mikä asema tämä on?
Pitää mennä.
Mitä te teette? Lopettakaa!
Pysähtykää!
Kenelle puhuit?
En tiedä. Minua kiellettiin soittamasta hänelle enää.
Se oli Yegor.
- Mitä hän täällä teki? - Hän varasti Liidun Antonilta.
Minne menet?
Tässä menee vain hetki.
- Muistatko Yegorin osoitteen? - State Fair.
- Mennään autolla. - Lähdetään. Odota häntä.
Sveta!
Karkasi.
Istahditko siihen lämmitelläksesi?
Aja jonnekin.
Selvä.
Setä Zavulon, miksi me olemme Pimeän puoli?
Pimeys peittää epäkohdat, Yegor.
Ja jokaisessa ihmisessä on vikoja.
Sen turvin voimme tehdä, mitä haluamme.
Saamme olla mitä olemme.
Siltä saamme rakkauden lahjan.
Katso mitä löysin, setä Zavulon. Se on Kohtalon liitu.
- Zavulon? - Kuuntelen.
- Onko Liitu sinulla? - Ei.
- Et saa koskea siihen. - Kuka sanoi, että kosken siihen?
Mikä joukkokokous teillä on? Etkö halua kutsua minua?
En. Lähetän sinulle valokuvia.
Hidasta, Semyon.
- Kerää ihmiset Cosmos-hotellin lähelle. - Minne menet, Boris?
Vaihdan vaatteet.
Alisa?
Sen avulla voimme korjata virheet.
- Säilytä se sitten. - Entäs sinä?
- En tarvitse sitä - Etkö sinä muka tee virheitä?
- Teen, minä en vain kadu niitä. - Mitä sitten teen sillä?
Anna se Alisalle.
Mitä hän sitten katuu?
Mitä nyt naiset yleensä katuvat?
Rakkautta.
- Oletko varma, että teet oikein? - En halua olla kuten sinä.
Pelätä sekä meidän että heidän väkeään! Pelätä jokaista puhelimen sointia!
Mikset?
Minä en esimerkiksi pelkää ketään.
Jopa tässä tilassa voimme pysyä ihmisinä.
Ihmisinäkö, isä?
Pystytkö tekemään minusta ihmisen?
En, mutta... Kuuntele!
Kostya!
Poika, kuuntele!
- Alisa, vauhtia. Aloitamme jo. - Selvä. Olen tulossa.
Äläkä koske sormukseen. Se sattuu.
KOSTYA-
Miksi tulit?
Enkö saisi?
Saat. Sulje ovi.
- Hei. - Hei.
Tulin sinun takiasi.
Tullaan!
- Iltapäivää. - Tulkaa myöhemmin uudelleen.
- Minä lähden nyt. - Odota, voin selittää kaiken.
Hän tietää minusta kaiken, enkä voi tehdä mitään. Ymmärrätkö?
En saa sitä pois.
Anna kun autan.
Ei tarvitse. Hän tappaa sinut.
- Ei minua pelota. - Minua pelottaa.
Sanoinhan jo. Tulkaa myöhemmin uudelleen!
Mennään Kuka tuolla on?
Gorodetskyn naapuri. Hän tunnistaa Gorodetskyn oli hän missä ruumiissa tahansa.
Missä isäsi on?
Tavoittelemanne henkilö ei juuri nyt ole paikalla.
Tekee kipeää, vai mitä?
Tulehan sieltä.
Sinulla ei ole oikeutta tähän. Astut lakien varpaille, ymmärrätkö?
Selvitetäänpä hieman päätäsi.
Tämä on laitonta. Ei se ollut henkilökohtaista. Minut värvättiin...
- Ymmärrän. - Minut värvättiin. Gosha on hyvä...
Gosha oli menossa Cosmokseen erään pojan syntymäpäiville.
Mitä nyt harkitset?
Ei! Sinä epäonnistut! Naamasi tunnetaan kaikkialla!
Totta, tämä ei ole meidän normaali tapamme toimia.
- Missä täällä vietetään pojan syntymäpäiviä? - Ylimmässä kerroksessa.
- Kolya, Papukaija on tulossa sinne. - Selvä.
- Miten menee? - Kiirehdi, myöhästyt pian.
Odota! Anna takkisi minulle.
Hei, Vitya. Joko alkoi?
Olenko minä sinusta Vitya?
Etkö sinä ole Vitya?
Missä Vitya sitten on?
Yegor!
Kuka siellä?
Hiljaisuutta! Annetaan isän sanoa muutama sana.
Unohditko hänen syntymäpäivänsä?
Rangaistus!
Sano nyt jotakin. Älä petä hänen odotuksiaan.
Puhu nyt, te Valon puolen väki olette hyviä siinä.
Minä...
Toivotan sinulle -
onnea ja terveyttä, Yegor.
Siinäkö kaikki?
Ja että elämässäsi kaikki menee hyvin.
Kerron sinulle kaiken myöhemmin, Yegor. Lähdetäänkö täältä?
Ei. Kerro nyt, muuten on liian myöhäistä.
Hyvä on.
Toivon sinulle vain yhtä asiaa.
Toivon että oppisit antamaan anteeksi. Ja vaikka sinulle sanottaisiin mitä...
Bravo!
Isäsi on väsynyt. Anna hänelle anteeksi.
Hänet myrkytettiin.
- Hei, tee tilaa oikealle. - Vitya, vasemmalle 548:n viereen. Kuulitko?
Päästä minut oikealle.
Tällaisessa kaaoksessa olemme, poikaseni.
- Tässä, niele tämä. - Mitä se on?
Kiinnostaako sinua, mistä se on tehty vai sen vaikutus?
- Olet sotkenut elämäni, isoäiti! - Niin sinäkin sotkit minun.
- Minä? - Niin! Sinun takiasi olen istunut nurkassa kuin sammakko.
Mitä me nyt teemme?
Miksi tulit tänne? Unohditko sen, lutuseni.
Sanoitko, että Liituseni?
Talosi sortui!
Sortui, mutta seinä on edelleen jäljellä.
Tänne näin. Greippiä, haluatko greippiä?
Ei! Ei! Tuo Liitu minulle, sitten saat. Sopiiko?
- Se ei syö vieraiden kädestä. - Hyvätapainenko?
- Kyllä. - Eikö syö?
- Ei syö. - Mutta minä syön!
- Hyvä poika! - Minä syön mitä vain!
Hyvä.
Nyt minä syön! Syön kaiken!
Hän on jossain lähellä, tunnen sen.
Äiti nostaa kaupungin tuhkasta...
Voihan paska.
Mikä näitä nykyään oikein vaivaa?
Mikä sinulla oikein on? Ääliö!
Lopeta, Semyon! Rauhoitu!
Mitä sinä teet, Semyon? Lopeta. Vauhtia, olemme myöhässä.
Pitäisikö ilmoittaa Inkvisitiolle?
Ei hosuta. Kaikki eivät ole vielä paikalla.
Zavulon, kultaseni!
- Otetaanko paukut? - Jos oikeasti haluat.
- Veljen maljat. - Pelaat vaarallista peliä.
- Ilmiannan sinut Inkvisitiolle. - Minut? Inkvisitiolle? Miksi?
En tappanut... Mutta sinähän tiedät...
Kuka sitten tappoi?
Kuten dekkareissa... Arvatenkin puutarhuri...
Tai teurastaja.
Valeriy Sergeyevich! Onpa yllätys!
Tulin hakemaan poikaani.
Hän tuli hakemaan poikaansa!
Kostya sai luvan.
Onneksi olkoon.
- Tiedät, ettei hän ole sellainen. - Millainen hän sitten on?
Harmiton. Aivan kuin äitinsä. Hän oli niin hieno ihminen.
Hän taitaa tulla isäänsä.
Lopettakaa! Pimeän puolen herrat, tiedättekö kuka tappoi Galina Rogovan?
Hänet tapettiin...
Tapettiin...
Miksi minä olisin tappanut hänet?
He.
Todellakin, -
miksi hänet piti tappaa?
Tiedättekö, kuka hänet laittoi tekemään sen?
Isä!
Tällä samalla veitsellä.
Halusin niin kovasti, että olisit ihminen.
Suurta sopimusta ei saa rikkoa missään olosuhteissa.
Myönnätkö syyllisyytesi?
Kyllä, myönnän.
Sano hyvästit.
- Niin olkoon. - Inkvisitio hylkää syytteet Antonia kohtaan.
Voit mennä.
Kiitos, mutta tässä on hyvä.
- Isä! - Selitän kaiken...
- Sinäkö heidät kutsuit? - Minäkö?
Zavulon! Sinä lupasit!
Menehän, isä. Älä ole ilonpilaaja.
Hän ei pystynyt tähän yksinään! Hänet laitettiin tekemään se!
Hänet laitettiin tekemään se.
Tangoa!
Hiljaa... Anna Liitu.
Tulehan.
Häivy, paskiainen!
Kun joku kadottaa, -
joku löytää.
Kun joku lähtee, -
joku saapuu.
Hän tuli. Nyt kaikki ovat paikalla.
- Pysäytä hänet, Zavulon-setä. - Häntä ei voi pysäyttää enää.
- Entä tappaa? - Melodramaattista, ei minun tyylistäni.
- Sitten teen sen itse. - Hän on vahvempi. Ota se huomioon.
Älä luulekaan.
- Sveta! - Anton!
Mene kotiin, selitän kaiken myöhemmin.
Mene kotiin, ole kiltti.
Älä suutu.
Täällä on kaikki hyvin.
Mene kotiin, ole kiltti.
Näetkö, Zavulon-setä? Anton ei rakasta enää häntä. Hän siirtyi Pimeän puolelle.
Ei, Yegor. Hän on vasta siirtymässä.
- Mitä voimme tehdä? - Mieti, Yegor. Ajattele.
Pistin häntä neulalla eilen Hämärässä.
Nyt voin juoda hänestä.
125, kolme minuuttia kohteeseen.
- 320, seitsemän minuuttia. - 34, kuusi minuuttia.
540, kaksi minuuttia.
- 518. - 118, minuutti kohteeseen.
Vaikka mitä tapahtuisi, älkää aloittako ilman meitä. Kaikki pysyvät paikoillaan.
Toistan, kaikki pysyvät aloillaan.
Piirittivätkö he meidät, vai mitä he tekevät?
Ei vastaa.
Sveta! Sveta, minä täällä. Katso minua. Älä sulje silmiäsi, muistathan?
En kuule sinua, Sveta. En kuule sinua.
Rauhoitu, rauhoitu. Auta minua hoitamaan sinut pois sieltä.
Me menemme pois.
Hengitä, hengitä.
Opettele ajamaan!
Hyvä, hyvä. Nouse ylös.
Nouse varovasti ylös. Sveta, nouse ylös.
Puhu minulle. Puhu.
Kerro minulle, mitä siellä on.
Hyvä tyttö, hengitä, hengitä...
Hyvä tyttö.
Kuinka kaunis oletkaan, Sveta. Oikea kaunotar.
Ylös nyt! Ylös!
- Sveta? - Kyllä.
Haloo.
Haloo. Olga?
- Olemme tulossa, odota meitä. - Löysin Antonin.
Hän on juovuksissa, eikä tahdo mennä mihinkään.
Mene harjoittelemaan sillä.
- Mitä? Miten myrkytetty? - Lähde sieltä, se on ansa.
Äläkä törmää Yegoriin, kuuletko?
- Kuulen. - Kuuletko minua?
Kuulen, kuulen.
Voinko olla avuksi?
Tarvitsen Anton Gorodetskyn.
Niin minäkin.
Minun pitää vain puhua hänen kanssaan.
Valehtelet. Tulit viemään hänet minulta.
En. Hän rakastaa sinua.
Ja sinua.
Naiset ja herrat, vuorossa on illan kohokohta, -
jota olemme odottaneet, kuten sanonta kuuluu, tuhat vuotta!
Uusi Mahtava on ilmestynyt!
- En taistele kanssasi. - Sinulla ei ole vaihtoehtoja.
ULOS
Kiinnitä vyösi.
Aloitamme taistelun ja tällä kertaa olemme voitokkaita!
Iso. Paskat.
Mutta jos edes yksikin pisara Pimeää verta vuodatetaan, revin sopimuksen!
Sitten aloitamme taistelun ja voitamme!
Se siitä. Perillä.
Kauanko voimme piileksiä pimeissä nurkissa?
Kummat meistä oikein ovat rikollisia? Me vai he?
Mikä tässä sitten on ongelma? Me tunnemme heidän naamansa!
Valehteleva, paskapää. Pimeäturpa!
Tavalliset ihmiset uskovat meihin! Kuka heitä auttaa, jos emme me?
Kenelläkään ei ole enää valtaa muuttaa mitään tekemättömäksi, -
koska kohtalo on omissa käsissämme!
Kaikki paikoillanne! Tämä on yllytystä!
Ja pimeys tulee, eikä kukaan voi vastustaa sitä.
Eiväthän he ala tappelemaan tuolla?
- Hyvä on, minä lähden. - Yritä vain.
Verta! Verta!
Mikä sinulla on hätänä?
Verta! Verta! Verta!
- Kaikki. - Mikä kaikki?
- Se alkoi - En halunnut...
- Mennään. - Entä Jassar?
- Mennään! - Hurraa!
Poistukaa kerroksesta rauhallisesti! Kerros on tulessa!
Lähtekää kaikki! Tulipalo, vauhtia!
Mitä on tapahtunut?
Tulipalo! Lähtekää!
- Ulos! Tulipalo! - Nuori nainen, mitä on tapahtunut?
Anton... Anton, missä olet? Anton!
Anton!
Ihmiset juoksevat paniikissa. He yrittävät pelastaa itsensä.
- Paluu. - Kerros on tulessa. Rauhallisesti...
Nuori nainen... Mitä... Nuori mies...
Melkein, melkein... Paetkaa, paetkaa!
- Teettekö juttua? - Pimeää...
Maailmanloppu.
Ehkä he luovuttavat silti?
Stepan!
Etsi Alisa ja ota Liitu häneltä.
- Missä Alisa on? - Alisa? Tuolla.
Alisa!
Alisa, odota!
- Olenko minä muka joku palvelijasi? - Seis! Pysähdy!
Juokse! Juokse, pahus sentään!
Seis!
Hiljaa!
Seis! Seis! Käskin pysähtyä!
Hiljaa, hiljaa...
Näytätkö nyt missä Alisa on? Vie minut hänen luokseen.
KOSTYA...
Kostya, en halunnut... Kostya...
Sotkin kaiken.
Kostya... Kostya...
- Anna minulle. Anna. - Ei! Ei! Kusipäät. Häipykää!
- Et saa häntä takaisin kuitenkaan. - Korjaan kaiken!
- Et pysty korjaamaan mitään. Anna Liitu minulle. - Miksen?
- Koska et ole syyllinen mihinkään. Anna se liitu. - Kuka sitten on syyllinen?
Mitä sen on väliä!
Minä olen syypää kaikkeen.
- Minä täällä... - Odota, minä... Odota...
Anton, en näe mitään.
Päästä hänet! Päästä! En anna häntä sinulle!
Kuuletko? En anna häntä sinulle!
Älä jätä minua, Anton!
Sinnittele! Sinnittele!
- Lasia! - Mihin vedät häntä?
Lasia!
Lasia putoaa!
Mitä olet tehnyt, Anton?
Löysin Liidun, Boris Ivanovich.
- Talo tuhoutui. - Niin, seinä on vielä pystyssä.
Vetoan sinuun, Anton. Juokse. Juokse kovaa.
Tässä kamerassa on lyhyt valotusaika.
Kiitos, Boris Ivanovich.
Suostutko?
Hyvä on.
Ei... Selvitän tämän jotenkin itse.
Ihmisten tavalla.
Olkoon niin.
Suo anteeksi.
Olisiko tarjota savuketta?
- Eikö? - Ei, en polta.
- Ei tuntenut. - Entä nyt?
Siinä kaikki. Hän alkoi ihmiseksi.
- Ei huomaa. - Huomaa!
- Hei, älä anna vihjeitä! - Älä yllytä minua!
Niin ei ollut tarkoitettu.
Nuori neiti!
Kohtalo!
Anteeksi, olenko tavannut teidät jossain aiemmin?
- Ehkä olet... - Niinkö?
Voihan paska.
Olenko piiritetty tai jotain?
Katso. Tyylikkäitä ihmisiä ja sen sellaista!
Hyvä, että...